BØDLENS HVILESTED
Hvad er det her?
Juryen kan vælge at tro på at den varetægtsfængslede-
-på vej hjem fra en gåtur fandt mrs McGinty hængende-
-og ville løsne rebet-
-da politiassistent Wells dukkede op.
Men De kan også tro, at den tiltalte ville-
-skjule at han havde kvalt mrs McGinty-
-af grådighed-
-med et klodset forsøg på at få det til at ligne selvmord.
Enten holder De op med at stikke af-
-eller også holder jeg op med at dømme. Hvad så?
Det øger koncentrationen.
Men ikke min.
-Som De vil. -Tak.
Hvis det jeg har sagt er sandheden-
-blev den tiltalte sinket i sin onde list-
-af ofrets desperate kamp.
De udstrøede sedler-
-den ødelagte rose, flået af tøjet...
Han blev forsinket længe nok til-
-at assistent Wells kunne nå at gribe ind.
Det bliver en fældende dom.
-Jeg giver en øl bagefter, Wells. -Tak.
...vidste udmærket, at enken-
-opbevarede sine opsparing der.
Og at Harold Taylor var ude efter hendes penge.
Finder De at disse fakta indeholder rimelig tvivl-
-bør den tiltalte frikendes.
Nævninge-
-hvis De finder beviserne hævet over al rimelig tvivl-
-og at den tiltalte har begået mord-
-er det Deres pligt at fælde ham.
Træk Dem tilbage og voter.
Skal vi tage den øl?
JURYRUM
Jeg er overbevist om, at han er skyldig.
Politiet tog ham på fersk gerning.
Har den tiltalte noget at sige?
Ikke endnu, juryen er ikke færdig.
Det vil vel være bedre med en dry martini, Johnson?
Så gerne.
-Ikke mere te? -Nej. De er færdige.
-Er De nået til enighed? -Nej.
Hvabehar?
Vi er ikke blevet enige.
Ro. Min retssal er ikke et cirkus.
-De må votere længere. -Det ville være spild af tid.
Jeg forstår.
Så bliver der en ny retssag senere.
Juryen kan gå.
Det her var jo en soleklar sag.
En nævning satte sig på tværs.
Mange flere end en, kommissær.
Jaså?
11 for at være præcis.
Den kvinde gjorde nar af mit mord.
Nej! Nej, mr Swanbridge!
De må ikke vende publikum ryggen.
De skal se din overraskede mine.
Sådan her.
En gang til, miss Rusty.
Sådan ja.
Det er vores dommer. Fortsæt.
Prøv igen.
Anstreng Dem, mr Swanbridge. Jeg bliver træt i armen.
Lidt rystet lige nu, men det er kun til premieren.
-Te? -Nej tak.
De dømte ham naturligvis.
-De gjorde. Ikke jeg. -Men miss Marple...
Husker De vores stykke "Udlejerens dilemma"?
Uforglemmeligt.
Husker De, at ofret i stykket-
-bar en rose ved sit kærlighedsmøde?
Han myrdede hende, og lejeren fik skylden.
Netop. Mrs McGinty bar en rose på mordaftenen.
Skulle hun møde sin lejer-
-selv om vi ikke kan bevise, at de flirtede?
-Næppe. -Så bar hun den pga. en anden.
-Sin morder? -Netop.
Undskyld, mr Stringer.
Han vender sig stadig væk. Hvad gør jeg?
Vi må udskifte ham.
Spørg præsten, om han vil prøve.
Altså kan en uskyldig mands liv være på spil. Hvad kan vi gøre?
Vi kan undersøge mrs McGintys privatliv grundigere end politiet.
Ja, men hvordan?
Ved at vende tilbage til gerningsstedet.
Glimrende, pastor.
Udmærket!
Ptro!
Hvis vores plan fungerer, ved De så, hvad De skal gøre?
-Det tror jeg. -Ned! Man kan se Dem.
-Ja? -Jeg samler...
Jeg samler ting til kirkens loppemarked.
De er vel kristen?
-Det manglede bare. -Nå?
Hvis det er til kirken, har jeg meget.
Tak.
Her er hendes ting. Har De hørt om min søster?
Ja, stakkels kvinde.
Jeg forstod, at det ville ende galt. Hun spillede teater.
Jeg troede, hun var barpige.
Ja, men hun spillede også teater.
Der gjorde han det med sine bare næver.
Med handsker på?
Det spiller ingen rolle. Denne vej.
Hun stak altid næsen frem.
Arvede De så huset?
-Hun skrev ikke noget testamente. -Nej, åbenbart ikke.
Jeg bebrejder ikke min søster noget. Blod er tykkere end vand.
Hun havde intet af værdi, sikkert fra et andet loppemarked.
Hun sagde, at disse rottehaler var mink.
Jeg ville aldrig tage den på.
Hun gik klædt i laser, selv om hun havde penge.
Hun var rigtig tarvelig. Som barn ville hun være skuespiller.
Skuespiller!
Hun var nærig!
Jeg har reumatisme. Det her hjælper.
-Jaså? -Det gør det.
Gnid hørfrø og vineddike på leddene.
-Jeg bliver som en ny kvinde. -Det vil jeg huske.
Det er nok forsikringsagenten. De synes ikke om uforudsete ting.
Stædighed, mr Stringer. Foden i døren.
-De kommer vel med kontanter? -Hvad?
Det var så besværligt, da min John gik bort.
-Jeg forstår ikke. -Er De ikke forsikringsagent?
Nej, frue. Jeg ville tilbyde Dem at øge Deres dannelse.
Må jeg vise Dem en nye Vidunderbog?
Ja. Kom ind, mr... Kom ind.
MILCHESTERS KONGELIGE TEATER
COSGOOD PLAYERS PRÆSENTERER AGATHA CHRISTIES "MORD, SAGDE HUN"
"Mord, sagde hun."
Vores kapitel om fjeren er omfattende.
Alt fra albatros til tornskade.
-Hvad? -Tornskade.
Den ler uafbrudt og har rovdyrsinstinkter.
Den tirrer sit bytte.
Hvor interessant.
Jeg sender kvinden deroppe væk, og så drikker vi te.
Nej, jeg vil ikke trænge mig på.
Stakkels mr Stringer.
Tænk at jeg tog Dem for forsikringsagent. De er for venlig.
-Jaså? -Jo, det er De.
De ligner ikke en sælger.
-Ikke? -Nej.
-Er De ugift, mr Stringer? -Ja.
Den slags kan jeg se, og jeg er enke.
Det skulle man ikke tro.
Goddag.
-De har fået, hvad De vil have. -Ja.
Herren vi måske hjælpe mig?
-Naturligvis. -Tak.
Jeg lægger bogen her, mrs Thomas. Tænk over det.
-Men teen? -Farvel, mrs Thomas.
Så De er ugift, mr Stringer.
-Ingen te? -Nej, miss Marple.
Så bliver damen skuffet. Op!
Jeg forsikrer Dem, at jeg ikke opmuntrede hende.
Det er ligemeget.
Du godeste, nu har jeg det!
Her er avissiden, som jeg tog fra mrs McGintys værelse.
Her er samme side fra avisens redaktion.
Jeg har klippet samme ord og bogstaver ud og fået det her frem.
HUSK SEPTEMBER 1951
ALLE ROSER DUFTER ENS
RING MIL 862 TI I AFTEN
En rose. En rose?
Milchester 862, tak.
Er det lady Cynthia Waterhouse?
Hvem?
Nej, det er mrs Gladys Thomas.
Undskyld, så har jeg fået forkert nummer.
Jeg tænkte det nok. 862 er telefonnummeret til mrs McGinty hus.
Jeg forstår ikke.
Den slags meddelelse er typisk for en slags forbryder:
Afpresseren.
Jeg tror, at mrs McGinty var det.
-Du godeste. -Tænk...
Cosgood Players gav seks forestillinger-
-her i Milchester mellem 12 og 19 maj-
-i samme uge som avisen udkom.
Her har vi seks programmer.
Mrs McGinty gik til hver forestilling.
-Hvorfor? -Det er et glimrende stykke.
Men hun var ikke mest interesseret i den.
Selv om hun selv havde optrådt.
Jeg er sikker på, at hun var en afpresser-
-der afpressede en skuespillerinde for penge.
-Morderen? -Ja.
-Vi har fortjent en øl. -Ja tak.
Kommissær! De skræmte mig.
De skræmte også mig.
-Må jeg komme ind? -Nja...
Ja.
Det er kommissær Craddock.
En fornøjelse.
-Godaften, kommissær. -Godaften.
Er De her privat eller i tjeneste?
Lidt både og.
Så opstår der et problem.
Privat kan jeg tilbyde Dem en øl. Men ikke, hvis De er i tjeneste.
Jeg... Jo, jeg er her i tjeneste.
Lidt te, måske? Sid ned.
Nej tak, det er hurtigt klaret.
Vi leger med anagrammer.
Assistent Wells siger-
-at han så Dem i dag ved mrs McGintys hus.
Jaså?
De udgav Dem for at være marskandiser.
Nej da.
-Jeg indsamlede ting til kirken. -Gjorde De det?
Tror De mig ikke, kan De ringe til pastoren... nu!
De har hjulpet politiet tidligere, og vi er taknemmelige.
Men ved retssagen forhindrede De retfærdigheden.
Både jeg og politichefen ville blive glade-
-hvis De lover ikke at gøre det igen.
Det lover jeg gerne.
Jeg står ikke i vejen for retfærdigheden.
Jaha.
Godt.
Det var vist det hele.
-Godaften. -Godaften.
Ja.
Burde vi have fortalt om vores mistanke?
Absolut ikke. Han har lige kastet stridshandsken.
De ved, hvordan politiet er.
September 1951.
Talte om en rose.
Det må være vigtigt for vores mand eller kvinde.
Antageligt.
Desværre er Cosgood Players rejst videre.
De er vist på Palace Theatre i Halford.
Jeg er sikker på-
-at en af skuespillerne er en morder.
Hvis De er helt overbevist, burde vi vel handle.
Handle! Ja, hvorfor ikke? Det vil jeg gøre.
Hvo intet vover, intet vinder.
COSGOOD PLAYERS I "FLYGT I NATTEN"
Bær vores tasker til KFUM.
Lykkes det, henter jeg min bagefter.
Jeg venter.
Nej, det her kan tage tid.
Au revoir.
Vi havde over 300 pund, og nu har vi intet.
Hvor er de? Det er et simpelt spørgsmål.
-For simple mennesker. -Det er mit!
Det nytter ikke.
Tak.
Far er demokratisk. Det er ligemeget, hvem jeg gifter mig med.
Det var ikke pænt sagt!
Forlanger han ingen stamtavle, går du sikkert an, Bill.
Det var heller ikke pænt sagt!
Jeg leder efter mr Cosgood.
-Har vi ikke mødtes før? -Hvor skulle det have været?
-Det ved jeg ikke. -I en anden dimension.
Tag Dem ikke af den tosse.
Det var i en drøm... Du og hende, George.
-Noget med døden... -Kære Eva. Kan jeg hjælpe til?
Jeg skal møde mr Cosgood.
Han holder nok til på scenen.
Tak. Jeg finder ham.
Mr Cosgood!
Mr Cos.... Åh!
-Er De Jane Marble? -Marple.
-Nå, så går vi i gang. -I gang?
Jeg spiller om en halv time. Fremfor det De har valgt.
Kom nu, jeg vil høre Dem.
Jeg hører intet.
Jeg vil høre hvert et ord!
Godt så.
"The Shooting of Dan McGrew"...
...af Robert W. Service.
"Nogle af drengene festede på Malamutes saloon"
"Manden der stod for musikken spillede ragtime uden pardon"
"Og ovre ved baren"
"Spillende solo sad farlige Dan McGrew"
"Med et øje på spillet stod hans hjerterdame, kvinde der hed Lou"
"Når ud fra natten..."
"Da fra natten hvor isvinden høres"
"Og ind til alt ståhej og lys"
"Kom en mand fra minen snublende ind"
"Beskidt og med velfyldt pung"
Sammenfat og kom til pointen!
Det her er meget svært.
Det er et langt og dybt digt.
Men som De vil.
Da den fremmede har gjort entré på den hyggelige scene-
-mærker man tydeligt, at der er fjendskab-
-mellem ham og mr McGrew. Et fjendskab der ender tragisk.
Skal jeg fortsætte, hvor minearbejderen-
-sætter sig ved klaveret og spiller som en gal?
Ja tak.
Tak.
"Da vendte han sig om"
"Med et sælsomt blik og den sorteste pupil"
"I hjorteskindsskjorte beskidt han sad"
"Og jeg så ham svaje"
"Så forvred hans mund sig og blev til et tynd streg"
"Og han talte med lavmælt stemme"
"Drenge, sagde han, I kender mig ej og ingen kan mig skræmme"
Ja, ja, ja, men kom til pointen!
"Men jeg vil sige et sandhedens ord"
"Og lyt nu godt efter"
"En af jer er et rigtigt pjok og han hedder Dan McGrew"
"Så krøb jeg sammen og lyset forsvandt"
"Og to skud i mørket lød"
"Og en kvinde skreg"
"Det blev lyst igen og to mænd lå helt stille"
"Der lå, fuld af bly, den farlige Dan McGrew"
"Men manden fra minen"
"Lå tæt ind til brystet på kvinden der hed Lou"
"Jeg er ikke så klog som en advokat"
"Men kun mellem os to nu"
"Kvinden som kyssede ham og stjal hans pung"
"Var kvinden der hed Lou"
Er De her stadig?
-Det er naturligvis Deres spøg. -Spøg? Nej.
Så spøger jeg heller ikke, når jeg siger-
-at hvis De vil hellige Dem vores erhverv-
-bør De melde Dem i arbejdsløshedskassen.
Det bliver ikke nødvendigt. Jeg kan forsørge mig.
-Jeg er ikke værdig. -De var tydelig nok.
Nej, nej. Jeg ville sige, at Deres opførelse var god.
Deres valg af materiale var værre.
Absolut hertuginder og dronninger.
Med andet materiale bliver De engleagtig.
Engel?
Er det ikke en, der bakker op inden for teatret?
Meget morsomt.
De har meget at tilbyde teatret, mrs Marble.
-Miss Marple! -Det var dejligt at høre.
Ægteskab er ofte en forhindring for at gøre karriere.
Tilbyder De mig ansættelse?
Ikke direkte ansættelse.
Jeg havde tænkt mig en læreplads.
Ubetalt?
Det kan man sige.
Den tager jeg.
Udmærket. Velkommen til Cosgood Players.
Med hensyn til logi-
-foretrækker jeg at bo tæt sammen med mine kolleger.
Vi bor på Westward Ho, Prescott Street.
Mrs Harris - glimrende værtinde, meget rent.
Godt, så henter jeg min bagage på KFUM. Au revoir.
-Cosgood... -Fuld igen!
Hør nu her, George...
Han er ikke fuld, han er død.
-Forgiftet. -Forgiftet?
Forgiftet
Arsenik. Obduktionen beviser det.
Nonsens! Han drak for meget. Det er helt tydeligt.
Var De på scenen, da han kom ud fra logen?
Ja.
Tæppet går om ti minutter, og jeg skal spille to roller.
-Tæppet går ikke op i dag. -Mit publikum vælter stedet!
Den risiko løber vi. Jeg har spørgsmål.
-Om hvad? -Ved dødsfald er det sædvane.
Pokkers ubelejligt.
-Hans loge? -Toeren.
Kan De løfte George fra scenen og komme tilbage bagefter?
Nej. Toeren, sagde De?
-Jeg vidste, at noget ville ske. -Jaså?
-Jeg kan fornemme den slags. -lnteressant.
Det sagde jeg til George, da jeg så den kvinde.
-Hvilken kvinde? -Hende, der skulle møde Driffold.
-Driffold? -Driffold Cosgood, det er mig.
Hvad er der med hende? Kvinden.
Hun aflagde prøve for mig, da George forstyrrede.
-Er hun her nu? -Det er hun sikkert.
-Hun er vist gået. -Tag navn og signalement.
Hvad hedder hun?
-Den her har jeg set før. -Ikke den, men den her.
"Husk september 1951. Alle roser dufter ens. Ring..."
Miss Marple! Jeg bad Dem om ikke at blande Dem.
-Den kvinde er... -Miss Marple.
Tillad mig.
Før hende til stationen til afhøring.
Jeg kommer senere.
Efter Dem.
Er De sikker på, at De ikke hørte forkert?
Ja.
Kom ind, miss Marple.
Næsten uafgjort.
Sid ned.
Lad os nu antage, bare antage-
-at mrs McGinty udøvede afpresning.
Lad os sige, at det her var det brev, hun sendte.
Gerne.
Det lå ved siden af whiskyflasken i Georges loge-
-altså har hun sendt det til ham.
Det kunne man tro.
-Hun pressede penge af ham. -Det ser sådan ud.
Men andre ord myrdede han hende.
Tilsyneladende.
Mener De, at han forgiftede sig selv af anger?
-Måske. -Eller en anden?
Måske.
-Må jeg spørge om noget? -Gerne.
Hvis De kun havde fundet brevet i ofrets loge-
-og ikke vidste mere, hvad havde De så troet?
At han var blevet afpresset og ville tage sit eget liv.
Netop.
Brevet kan være blevet lagt der, for at man skulle tro det.
Det har været en lang dag. Hvad antyder De nu?
At mrs McGintys morder-
-og George Rowtons morder er samme person.
Jeg ved ikke, hvem der myrdede George Rowton... men snart.
Jeg ved, hvem der myrdede mrs McGinty.
Han sidder i fængsel og venter på ny retssag-
-på grund af en nævnings stædighed. Han dræbte hende pga. pengene.
De 100 pund der lå ved hendes lig...
Falder det Dem ikke ind-
-at det ikke var mrs McGintys opsparing, men hendes betaling?
Hendes afpresningsoffer betalte hende og dræbte hende.
Så hørte han lejeren og flygtede i panik?
-Nej. -Men...?
Ligesom brevet, blev pengene efterladt med vilje.
Hvorfor?
For at politiet skulle drage den konklusion, de har draget.
Miss Marple...
Hvis jeg var Dem, ville jeg undersøge Deres bankkonto-
-for at se, om nogen har hævet 100 pund-
-på tidspunktet for mrs McGintys død.
Jeg vil undersøge det.
Men tag nu hjem til Milchester og bliv der.
Det går desværre ikke.
-Arbejdet kræver, at jeg bliver her. -Arbejdet?
Jeg har sluttet mig til Cosgood Players-
-og en Marples ord kan man stole på. Farvel.
"Aktør, forfatter, impressario, en alsidigt begavet mand..."
Fotoet kunne være bedre.
Der står, at jeg er 48!
Hør her: "Lady Sheila, teatertosset adopteret datter"-
-"af lord Upward, og kommende brud til stjernen Bill Hanson, sagde:"
...og jeg citerer...
"'Dette ændrer ikke bryllupsplanerne, far er meget demokratisk."'
Tillykke, far.
-Arthur, du er et kryb. -Gem dig.
Det hele er sandt. Det hele passer.
-Sladder sælger billetter. -Sandt.
Har du læst det her, Ralph?
"Ralph Summers, tidligere matinéidol"-
-"nu en aldrende, overvægtig barpigejæger."
Lad mig se!
Din lille sjover der.
Det er både morsomt og sandt.
Tak for det, frue.
Du er jo glad for barpiger. Som hende der i Milchester.
-Husker du... -Stille, Maureen!
-Mrs Harris? -Deres nye er her.
Jeg troede, vi havde skræmt Dem væk på grund af ulykken i dag.
Nej, jeg havde bare et ærinde.
Nu er De her.
Dette er miss Marple. Miss Marple, selskabet.
-Dav. -Goddag.
Her er chokolade. Ø I koster ekstra.
En godnatdrink. Sid ned.
Hvilken gift foretrækker De? Jeg mener...
Chokolade, tak.
En herlig drik. Tag den.
Politiet leder efter Dem.
-Jeg har talt med dem. -Jaså?
Tak.
Skal vi ikke spille "En slags mord" som hyldest til George?
Miss Marple og Dorothy er perfekte som de rænkesmedende søstre.
-Jeg kan ikke spille morder. -Ikke?
Det kan en af os. Han eller hun har øvet sig.
Hvad skal det betyde?
Nogen hældte gift i Georges whisky-
-nogen her i lokalet.
Hold bøtte!
Det her vil jeg ikke høre i en ny kollegas nærvær.
George blev ikke myrdet af en af mine ansatte.
Det hele er en misforståelse.
Nej, du tager fejl.
En af os er en morder, og det er De klar over.
Det kan jeg ikke sige.
-Stop! -Bill!
Jeg holder ikke den snak ud længere.
Det var mig.
Dig og dine insinuationer.
-Hvad mener du? -Jeg vil knuse dig.
Jeg vil lukke din store kæft.
Bill!
Slip mig!
Der narrede jeg dig. Ved du, hvad dit problem er?
Du kan lave sjov, men du kan ikke tage en spøg.
-Det der var smagløst. -Ja.
Undskyld. Jeg ville bare gøre ham oprørt.
Det blev jeg også.
Nu har jeg fået nok. Jeg går til køjs.
Jeg er også træt. Vil nogen vise mig til værelset?
Selvfølgelig.
Det har været en trættende dag.
Florrie!
Jeg er så glad for at være her.
Mrs Harris viser Dem vej.
Nummer ti, op ad trappen.
Tak, mr Cosgood. Godnat.
Vær ikke urolig.
Durkdrevne mænd, men de mener det godt.
-Sikkert. Godnat. -Godnat, kære De.
Snart føler De Dem som en i familien.
Du ved vel, hvad du gør?
Jeg håber, De vil trives. Det gjorde han.
-Han? -Den afdøde. Mr Rowton.
Morgenmad kl. 8.30. Ingen mad på værelset.
En mønt i gasmåleren hvis De fryser. Bad - søndage og fredage.
Ingen mandlige gæster.
Stygge mis! Hvad laver du her?
Af sted med dig.
"HUSK SEPTEMBER" AF H. DRIFFOLD COSGOOD
Husk september?
Eva?
Ja?
-Hvad laver du? -Jeg kan ikke sove.
Hvorfor lister denne Marple ud så tidligt?
Det ved jeg ikke. Hun er måske bare excentrisk.
Hun ser sådan ud.
Jeg tænker på...
Opfør dig ikke så stygt.
Du kunne skræmme folk.
Du skulle ikke have vækket mig. Nu bekymrer jeg mig igen.
-Glem nu det der. -Det er lettere sagt end gjort.
Hvor kan man tage på bryllupsrejse i dag? Alt er så kedeligt.
Hvad med Moskva?
Hvordan kan du tænke på den slags nu?
Livet skal gå videre, også uden George.
Elskede du ham?
Nej... Det var forbi.
Var det?
Ja.
Jeg hadede ham.
Vær ikke urolig. Jeg siger ingenting.
Mr Stringer! Hvorfor er De udstyret sådan?
Jeg øver mig, så jeg er forberedt i en nødsituation.
-Har vi en allerede? -Nej, men en interessant udvikling.
Hold op med at hoppe rundt og kom herhen.
Husk september.
Ikke en dato, et stykke.
Som Driffold Cosgood har skrevet.
-Forstår De indholdet? -Nej.
Så hør godt efter, Jim.
Den, som mrs McGinty afpressede-
-må have været indblandet i dette stykke i 1951-
-og tilhører Cosgoods selskab.
Forfatteren selv?
-Måske. -Hvor fik De det fra?
-Det lå på min pude. -Hvad?
Nogen havde lagt den der.
Så ved morderen besked! Han ved, hvem De er.
Han leger kattens leg med musen.
-Så bliver vi to. -Jeg er dybt foruroliget.
Hids Dem ikke op.
Det gør jeg ikke, jeg fryser.
Jamen dog.
Sådan. Er det bedre?
Hvilken organisation kan have en fortegnelse-
-over alle professionelle teaterproduktioner?
Censorerne.
Netop. Teatercensorkontoret i London.
Det ville være fint, hvis De kan tage ind og spørge om dette stykke.
Hvor det blev sat op i 1951 og hvem der medvirkede.
Den kan være blevet spillet på mange teatre.
Næppe. Jeg har læst det.
Så tager jeg næste tog.
Godt. Nu må jeg af sted.
Jeg vil sidde ved bordet når de kommer ned.
Gå nu!
"HUSK SEPTEMBER" AF H. DRIFFOLD COSGOOD
Tak, mrs Harris.
Jeg kommer vist for tidligt.
Nej, de andre er sent på den. Men det gør ingenting.
Kommer de ikke ned, har jeg seks katte at fodre.
Godmorgen, Florrie.
Godmorgen.
Godmorgn.
Mr Cosgood.
-Har De sovet godt? -Alle tiders.
Godt.
Intet kan måle sig med en god nats søvn-
-som barden så rigtigt påpegede.
Hvad er det, De er fordybet i?
-Deres stykke. -Hvad?
Er det her Deres stykke?
Ja, det er det.
-Hvor fandt De det? -På mit værelse i går.
-Det var da mærkeligt. -Ja.
Stakkels George havde vel lånt det. Fortsæt De bare.
Jeg er færdig.
Lad os se, hvad Florrie byder på.
Hvad synes De?
-Om fisken? -Stykket.
Undskyld. Stykket.
Meget interessant.
-Rart at høre. -Er det blevet sat op?
Nej, jeg har lige skrevet det færdigt.
Jaså.
Men jeg håber det.
-Det må føles rart. -Det gør det.
Ralph!
Jeg har tænkt hele natten. Jeg har et spørgsmål.
-Jaså? -Ja.
Kunne miss Marple mon spille en kvindelig detektiv?
Jeg kender ingen kvindelige detektiver.
-Men hvad tror du? -Hun er ikke lige typen.
Jo, hun er perfekt.
-Hvad mener du? -Jeg har en ide!
Luk teatret til på mandag og lad omtalen vokse.
-Åbn så med "Fra asken til ilden". -Det hastværk!
En mordhistorie! Vi har jo selv en. Hvorfor ikke sætte en op?
Det var måske en idé.
Med miss Marple som Penelope Brown.
Nu er jeg med.
Det er jo strålende!
-Kender De det? -Nej.
En klassiker. Jeg henter manuset.
Ring til teatret og sig, at vi øver hele ugen.
Mr Cosgood!
Jeg er ikke detektiv.
Jo, for mig er du. For mig er du.
Og for mig.
Projektør!
Sæt den på mig og hold den der.
Nu har De læst stykket. Jeg sætter Dem i rette stemning.
Vi er på et lurvet loft i Soho-
-midt i den syndige del af London.
En mørk figur farer rundt på scenen. Det er dig, Bill.
Du spiller Sidney, Penelope Browns assistent.
Amatørkriminologen er Dem, miss Marple.
Sidney leder efter noget...
Leder... leder... leder...
Støj Et trin på trappen.
Jeg, som faderen, gør straks entré med min kriminelle søn Stanley.
Det er dig, Arthur. Arthur!
Sidney stivner og skynder sig til sit gemmested.
Undskyld. Jeg øver bare.
Du er tilbage!
Stå ikke der og fnis!
Øvede bare! Hvor kom jeg fra?
Jo. Jeg kommer ind med min søn.
Jeg beder ham fortælle politiet alt, han ved om Rona La Plantes død.
Men han ler og afviser mig.
Scenens kulmination nås-
-da jeg ser klædet bevæge sig.
Jeg trækker det til side og ser...
...Sidney!
-Hvad vil du? -Telefon til miss Marple.
Hvorfor sagde du ikke det?
De er ikke med i scenen.
Tak.
Fra min entré.
Bill, du står skjult her. Arthur, du og jeg kommer ind.
Bor du her? Min søn?
Hallo? Ja, mr Stringer.
De havde ret.
"Husk september" blev sat op i 1951-
-på Pebblestone-on-Sea.
Interessant, forfatteren påstår nemlig-
-at han lige har skrevet det færdigt.
Han var måske flov.
Teatercensorkontoret husker det-
-for det blev buet ud halvt inde i stykket.
Det kommer ikke spor bag på mig.
Men kender vi nogen af de medvirkende?
Jeg har rollelisten-
-og der står navnet Margaret McGinty.
Gør der?
Udmærket!
Foruden mr Cosgood-
-hvem andre herfra var så involveret i produktionen?
Ingen? Sikker?
Ja.
Jeg tænkte bare.
Han eller hun kan jo have ændret navn siden da.
Vær rar at tage rollelisten med til Westward Ho.
Tak. Farvel.
Miss Marple.
Undskyld, hvis jeg skræmte Dem.
Mr Cosgood spørger efter Dem.
Tak.
Den her var på rekvisitlageret.
Så forsøger vi.
Der er De jo.
Vi har forbedret scenen, hvor De konfronterer Ralph-
-med sandheden om Rona La Plantes død.
I stedet for at vælte lampen og stikke af-
-foreslår Ralph, at han forsøger at dræbe Dem.
-Jaså? -Ja.
Han vælter lampen, skyder mod Dem og stikker af.
-Jaha. -Han rammer naturligvis ikke.
En højlydt brag holder publikum vågent.
-Føles det ubehageligt? -Ikke spor.
Godt.
Så forbereder vi scenen.
Ralph, du står der og tømmer sekretæren.
Så kommer Penelope ind gennem altandøren her.
På jeres pladser.
Miss Marple, ind, nu.
Jeg forstod, at du var her.
-Dig! -Ja, mig!
Bliv der.
Vold løser ingenting. Det vrimler med politi her.
-De har ingen beviser. -Jo, det har de.
Mrs McGinty er død!
Nu sagde De vist forkert?
-Ja, det gjorde De. -Hvad gjorde jeg?
-De sagde "Mrs McGinty er død". -Jaså?
Det er Rona La Plante, der er død.
Det var dumt af mig.
Jeg må have læst det i Deres stykke "Husk september".
Mit stykke? Der er ingen med det navn.
Underligt.
Jeg har fået navnet McGinty på hjernen.
Det var jo barpigen, der blev myrdet i Milchester.
Der var retssag i sidste uge.
Ja...
Må jeg prøve igen?
Ja, men gør det rigtigt nu.
Jeg vil forsøge.
På jeres pladser.
Gå i gang, Ralph.
Har De set aftenavisen?
"Teatermysterium forundrer politiet."
Nej, det her.
"Grand Charity åbner på mandag."
"Driffold Cosgood sætter en mordhistorie op."
"Premiereaftenens indtægter går til politiets fond."
Dejligt.
Det synes politichefen sikkert også.
-Har De kontoudtogene? -På Deres bord.
Har nogen hævet 100 pund, omtrent da mrs McGinty blev myrdet?
-Ja. -Hvem?
-Den døde, George Rowton. -Hvorfor sagde De ikke det?
Det gjorde jeg jo.
Det må jeg sige. Det var altså et selvmord.
De har besøg.
Tak.
-Der. Det er en mand. -Jaha.
-Kommissær. -Godaften.
Godaften.
Jeg så Dem ikke på politistationen. Jeg vidste ikke, at De var her.
-Nej, sikkert ikke. -Deres besøg er meget ubelejligt.
Ved prøven i dag brugte jeg et kneb-
-der sikkert tvinger vores morder til at handle i aften.
Det tvivler jeg på.
Vores morder er død.
Hvabehar?
George Rowtons kontoudtog-
-vigtige poster understreget. En hævning på 100 pund.
Det forklarer sagen.
-Jeg vidste det. -Ja.
Jeg havde ikke set motivet til Rowtons mord indtil nu.
Han blev ikke myrdet, han tog sit liv.
-Tror De? -Absolut.
Mrs McGinty pressede penge af ham, han betalte hende-
-myrdede hende og lod lejeren få skylden.
-Teorien lyder bekendt. -Hvad mener De?
Det var jo Dem der foreslog den.
Men lejeren er uskyldig.
Rowton gjorde det, men kunne ikke leve med det.
Sagen er opklaret. Jeg taler med politichefen.
-Gør ikke det. -Hvorfor ikke?
De tager fejl.
-Jaså? -Ja.
Jeg tror, at morderen fik pengene til mrs McGinty af George Rowton-
-på en måde, som gjorde at Rowton måtte skille sig af med hende.
Kun en kvinde kan finde på den slags.
Det irriterer Dem måske, at kvinder af og til har skarpere hjerner.
Men det må De bare acceptere.
Skal De ikke bruge det her?
Tak.
-Godaften, miss Marple. -Godaften, kommissær.
-Godaften. -Godaften.
KÆLLINGEN KAN VÆRE PÅ SPORET AF OS
GENNEMSØG VÆRELSET OG KOM UD I KØKKENET KL.01.00
Jaså, der er De!
De sover gerne i en ledig seng.
Kom og spis Deres gode lever.
Middag om to minutter.
Kom ind.
Jeg ville tale med Dem, inden De gik ned.
Jaså?
Det er på tide, at vi taler sammen.
Overture og tag plads på scenen. Det gælder Dem.
-Ingen mandlige gæster. -Vær ikke latterlig.
Jeg kan gå med ned.
Jeg hopper middagen over. Jeg føler mig lidt utilpas.
-Vel ikke noget alvorligt? -Nej, bare lidt søvn...
-Så lader jeg Dem alene. -Tak.
Pas godt på Dem selv. Vi klarer os ikke uden Dem på mandag.
Kom, Arthur.
Kære De. Jeg ville bare...
Bittermandel... Cyanid!
Det her er så tragisk.
Når pressen hører det her, svigter de teatret.
Vi har ingen, der kan spille husholderske.
-Vi kan ikke få alt. -Det skal vi!
Det skylder vi Dorothy.
Eva. Nej.
Du er jo præstens festende datter.
Sheila, kan du spille husholderske med paryk?
Driffy, du er modbydelig. Du er ligeglad med Dorothy.
Det er kun stykket og dit ego, og jeg vil ikke spille husholderske.
Jaså, miss Marple. Cyanidgas, men hvordan?
-Det kan jeg forklare. -Sikkert.
Det lyder, som om De ikke undlod-
-at møde politichefen i går.
-Forklare gerne. -Nuvel.
Nu!
Og hvad så? Min kone har en.
-Men koger hun lysvoks? -Nej.
Der er lidt i kasserollebunden.
Sådan her gik det til.
Morderen stillede timeren, så gassen blev tændt kl 00.55-
-under denne kasserollen, der indehold en vokskop syre-
-og en kugle natriumcyanid.
Voksen smeltede, og syren løb ud over kuglen.
Resultatet blev cyanidgas. Dræbende.
Jeg forstår.
Klokken 1 lukkede gassen af sig selv.
Nu.
Alt, der var tilbage på komfuret, var en kasserolle.
Den, vi leder efter, må have en særlig viden.
Nej.
Præcis samme metode bruges i vores stykke på mandag.
"Fra asken til ilden."
Hvem som helst kan have gjort det.
Jeg har lyst til at anholde dem alle.
-Jaså? -Ja.
Hvad De ved, hvad vi ved... Se, hvad vi har.
Cosgood.
Han sagde, at han havde skrevet "Husk september" for nylig.
-Men det blev sat op i 1951. -Første offer, mrs McGinty, var med.
Denne Summers inviterede mrs McGinty ud-
-da selskabet var i Milchester i den uge, hun blev myrdet.
Hans kone, Maureen, kendte til det og brød sig ikke om det.
Og så den spøgelsesagtige Eva.
Hun havde en romance med offer nummer to, George Rowton-
-og han afviste hende som...
-En udslidt handske? -Ja.
Og unge Arthur - brevet blev skrevet på hans skrivemaskine-
-og deraf offer nummer tre.
Men hør her.
I 1951 var selskabets yngre medlemmer børn.
Netop.
Hvis opførelsen af "Husk september" i 1951-
-satte det her i gang, kan ingen af de unge-
-Eva, Bill, Sheila, Arthur, have haft noget med det at gøre.
Hvem som helst kan have brugt Arthurs skrivemaskine.
-Han er her. -Hvad?
-Han er her. -Ja.
-Vent her. -Vent?
Inspektør.
Hvorfor var strygejernet varmt?
Hvad laver De her?
De bad mig komme med rollelisten.
"Husk september."
Kiggede De forbi kl. 02.30?
Ja.
Kommissæren sendte faktisk en bil.
Han troede, jeg kunne overtale Dem...
-Til at forlade min post? -Her er farligt.
-De er farlige. -Kun en af dem.
-Nu må vi vide besked. -Jeg tænker.
Svaret er her.
Driffold Cosgood, Ralph Summers, Margaret McGinty, Rose Kane.
Rose.
Foruden Margaret McGinty har vi her-
-en skuespillerinde ved navn Rose Kane.
Det forstår jeg ikke.
Ikke? "Alle roser dufter ens."
Afpresningsbrevet.
I morgen skal jeg grave.
-Grave? -I fortiden.
TEATERMORD FORESTILLING ALLIGEVEL
HARRIS TUMBRILL TEATERAGENT
Mener De denne Rose Kane?
Ja.
De synes at huske hende godt.
-Hvad vil De hende? -Bare finde hende.
Jeg har ikke været i branchen længe-
-så den eneste måde...
Hvis De er gamle venner, får De nok et chok.
Rosie blev hængt.
-Hvad? -Ja.
En uhyggelig historie.
Vil De have noget?
Ikke så tidligt efter morgenmaden. Hvad sagde De?
Uhyggeligt. Jeg glemmer det aldrig.
Hun spillede i et stykke i provinsen.
En stort flop, som ikke engang gik én aften.
Tro det eller ej, men samme aften forgiftede hun sin mand.
-Gjorde hun? -Ja.
Hun sendte barnet ud for at købe hvidløgspølse-
-og gjorde det med ukrudtsmiddel.
-Havde de et barn? -På omkring 10 eller 11 år dengang.
-Dreng eller pige? -Jeg ved det ikke.
Jeg kan ikke huske navnet.
En ven tog sig af det og anbragte det på et børnehjem.
Hed vennen McGinty?
Ja. Maggie McGinty, blond, flirtende.
Hvorfor gjorde Rose det?
-Det sædvanlige - en anden mand. -Hvem?
Han trådte ikke frem, og hun sagde intet.
Så er det elskeren eller barnet.
Hvabehar?
Må jeg beholde fotoet?
Naturligvis.
En af mine som forsvandt.
Nu vil jeg ikke forstyrre længere.
Tillad mig.
-Evelyn! -Undskyld?
Roses barn hed Evelyn.
Evelyn.
PREMIERE I AFTEN
COSGOOD PLAYERS I "FRA ASKEN TIL ILDEN"
Intet kan måle sig med champagne.
Det var pænt af Dem.
-En skål? -Naturligvis.
Succes for os alle-
-og især for vores værtinde. Skål, min ven.
Mr Cosgood, sikke nogle smukke blomster.
-Hvem er det? -Hvad?
Hun var en skuespiller ved navn Rose Kane.
Hvad?
Jeg ved det ikke, men hun betyder død.
Det har noget med George at gøre.
Fem minutter tilbage. Festen er slut.
Sig jeres replikker tydeligt-
-og undgå fejl, ellers bliver det langtrukkent.
Vi ses på scenen.
Glem ikke, at den døde er Rona La Plante.
l aften gælder det.
-Nemlig. Har du pistolen? -Ja.
Hvorfor vil hun møde os?
Jeg ved det ikke.
Kom ind.
-Nå, miss Marple? -Godaften, kommissær.
De bør vide en ting, inden De ser stykket.
Hvad?
Morderen forsøger sikkert at dræbe mig igen i aften.
lgen?
Første forsøg mislykkedes.
Dorothy døde i stedet.
Hvad mener De?
Strygejernet var varmt. Jeg brændte mig.
Det forstår jeg ikke.
Da jeg var på Dorothys værelse samme aften-
-hang der vasketøj på snoren.
Hun strøg nok senere og glemte at slukke for jernet.
Midt om natten kom hun i tanke om det og gik ned i køkkenet.
Hun gik i fælden beregnet til Dem?
Brevet blev lagt uden for min dør for at lokke mig ned.
Vi bliver her og slipper ikke miss Marple af syne.
Gør ikke det. Vi må ikke sætte hindringer i vejen.
-Mener De det? -Absolut.
Morderen lavede en fælde for mig.
Jeg har netop gengældt den.
-Jeg har... -Giv mig den.
-Tak. -Hvad er det?
Livsforsikring, kommissær.
Tag plads på scenen!
Undskyld mig, mine herrer.
Det der har vi talt om.
Jeg har valgt denne livsstil og forlader den ikke.
Bor du her? Min søn!
Jeg bor, hvor jeg vil.
Kom ind, Eva.
Skrig ikke.
Sig intet. Jeg sørger for, at vi får fred.
Gør De noget, dræber jeg Dem.
Åbn døren!
Hvad betyder nogle år i fængsel? Det kan gøre dig godt.
Tror du, at politiet er idioter?
Måske nogle af dem, men ikke alle.
Hvis nogen forsøger at komme ind-
-vil jeg vide hvem og hvorfor.
Javist.
Hvad sker der?
Jeg har dækket alle...
Inspektør!
-Har du set Ralph? -Nej.
-Hvor er hun? -I logen.
Nej, din idiot. Vi må fine hende.
Kan vi afslutte det her?
Jeg venter besøg...
...om et øjeblik.
Sikkert en af dine værdiløse venner.
Det er den pige, jeg vil giftes med.
Se på mig!
Hvad er der?
De skal vide, hvorfor De skal dø.
Det vil jeg også.
De dræbte ham.
-Mener du George Rowton? -Ja.
Du elskede ham.
Jeg elskede ham, og du dræbte ham.
Nej, nu tager du fejl.
Han blev dræbt af en Evelyn Kane.
Det tror jeg ikke.
Jeg ved, at det var Dem. Det fornemmede jeg fra starten.
Gør det ikke!
Du er ikke i stand til at myrde.
Nej, hun kunne ikke gøre det.
Jeg troede, hun havde sparet mig for besværet.
-Skal De ikke være på scenen? -Det er jeg.
Publikum kan sværge på, at jeg står bag drabene.
Det er meget enkelt.
Husker De, da Cosgood faldt ned gennem lugen?
Jeg gjorde det samme.
Om tre minutter står jeg på scenen igen.
Men De vil ikke være der.
De er Evelyn Kane, ikke sandt? Rose Kanes søn.
Jo.
Sikke et navn. Det ændrede jeg hurtigt.
Mrs McGinty opdagede det.
Da De spillede i Milchester-
-genkendte hun Dem, og da De skal ægte en arving-
-pressede hun penge af Dem.
Hun truede med at fortælle Sheilas far det...
...så jeg gjorde hende tavs.
-Hvor jeg fik pengene fra? -George Rowton.
Hun ville have 100 pund, så jeg forfalskede Georges check.
Det fik han jo ikke at vide.
Altså måtte de begge dø.
Stakkels Dorothy...
Det var naturligvis beregnet til Dem.
Jeg ville dreje halsen om på Dem, men det klarede Eva.
Hendes fingeraftryk er på den, og jeg er på scenen.
Vent!
Jeg lånte den her af mr Summers.
De kan ikke narre mig med en attrap med løse skud.
Ingen løse skud. En ven skaffede mig en forsikring.
Jeg løber risikoen.
Jeg advarer Dem.
Jeg vandt damemesterskabet i pistolskydning i Bisley i 1924.
Tillykke!
Jamen dog.
Jeg hørte noget.
Kom ud!
Bill, din dumme...
Kommissær.
Jamen dog.
Med lidt hvile og lidt held-
-siger lægen, at jeg er hjemme om nogle dage.
Godt at De ikke får varige men.
-Nu må jeg videre. -Tak, miss Marple.
Der er en ting, De nok gerne vil vide.
Efter arbejdet med denne sag bliver jeg forfremmet.
Det var da dejligt. Tillykke.
Tak skal De have, miss Marple.
Selv tak, kommissær.
Au revoir.
-Undskyld, at jeg ikke rejser mig. -Ingen fare, mr Cosgood.
Jeg tog lidt lekture med for at få tiden til at gå.
Ja, tiden, tiden.
Jeg har ligget her og tænkt, at fremtiden bliver dyster, hvis ikke...
Hvis ikke...?
Har De tænkt på mit stykke, "Husk september"?
Det har jeg.
Jeg må indrømme en ting.
Jeg lagde manuset på Deres værelse.
-Jaså? -Jeg ville gøre indtryk på Dem.
-Det gjorde De. -Godt.
Med nogle små justeringer i anden akt-
-har jeg et guldkorn her.
Jeg er glad på Deres vegne.
Men der er en lille hage.
Det er tarveligt, når man har med kunst at gøre-
-men et stykke skal have en støtte.
Hvad jeg end er, mr Cosgood-
-er jeg ikke ligefrem en engel!
Farvel og held og lykke.
MILCHESTER PLAYERS I "MORD UDEN SLUTNING"
MURDER MOST FOUL